PENTRU DIANA
A FOST ODATĂ-N SOHO
Ce rochie frumoasă!
Mulţumesc.
Fabuloasă!
Ce creaţie e?
Eloise Turner.
Ce creaţie e?
Eloise T, desigur.
E.T.
Ellie Turner.
Sunt veşti bune, nu?
Eloise, corespondenţa!
- Ellie! - Vin!
Ce scrie?
- Mă duc la Londra! - Ştiam eu.
Mă duc la Londra!
Sigur pot să iau toate astea?
Eu te-am făcut dependentă, nu te pot lipsi de ele acum.
Ai destul loc?
- N-ai nevoie de şosete? - Şosete.
Am făcut asta în una dintre primele dăţi în care am fost cu mama ta la Londra.
Magazinele... Ne uitam la toate hainele.
Liberty. Selfridges. Strada Carnaby.
Vânzătoarele îngâmfate ştiau că nu ne permitem nimic,
dar nu ştiau că le putem copia.
Ia-o!
Nu pot, bunico.
Adu-o tu după ce mă instalez.
Luam cina la Criterion, ca în poză.
N-am mâncat acolo, nu ne permiteam.
Am făcut o poză afară şi ne-am dus la Wimpy.
Când o să fiu mare creatoare de modă, o să mergem acolo. Bine?
- Nu cred că mai există Wimpy. - Ştii ce vreau să zic.
Ştiu cât de mult îţi doreşti asta. Era şi visul ei.
- Dar Londra nu e cum îţi imaginezi. - Bunico!
- Trebuie să-ţi porţi de grijă. - Ştiu.
- Eu tot o spun. - Sunt mulţi ticăloşi, o să fiu atentă.
- Nemernici! - Sunt dură, pot să-i bat.
Londra poate fi copleşitoare.
Poate că a fost prea mult pentru mama ta. Ea nu avea harul tău.
Harul meu?
Nu simţea lucrurile, nu le vedea ca tine.
Mă tem că o să fii copleşită.
Bunico, nu trebuie s-o fac doar pentru mine.
Îmi doresc s-o fac pentru ea.
Poate că n-o să fie aşa de rău.
Poate că acolo n-o să-mi amintească totul de ea.
Bine.
În plus...
N-am mai văzut-o pe mama de mult timp.
Pa!
- Mă suni? - Ştii bine că da.
Dacă e prea mult pentru tine, îmi spui?
- În oraş? - Aici.
Te rog, nu-ţi face asta. Şi nu mi-o face nici mie.
Te iubesc!
Ellie!
Vreau să fim amândouă acolo.
- N-o să vă dezamăgesc. - N-ai cum.
Puţin mai în faţă. Hai!
- Pe strada Charlotte. - Cu mare plăcere.
E prima oară când vii?
Am mai fost o dată cu mama, dar eram mică.
- Arată cu totul altfel acum. - Se schimbă foarte repede.
Dar nu-ţi face griji, e aceeaşi veche Londră.
Bine.
- Ce te aduce aici? - Învăţ la London College of Fashion.
- Eşti model? - Nu.
Creez haine. Vreau să fiu designer.
Dar ai putea fi model. Ai picioare frumoase.
- Ce e pe strada Charlotte? - Căminul studenţesc.
Sunt doar fete acolo? Dacă toate supermodelele
sunt pe strada Charlotte, o să mă vedeţi des.
- Poate ţi-ai găsit primul obsedat. - Cobor aici.
- Mai avem de mers câteva străzi. - N-am destui bani.
Găsim noi o soluţie. Noaptea e periculos pentru fete pe aici.
- Vreau să fac cumpărături. - Cum vrei tu.
Scuză-mă, pot să te ajut cu ceva?
Iertaţi-mă...
- Vrei să te ajut? - Mă descurc.
- Nu pare. - Dar mă descurc.
- Tu eşti Eloise? - Da.
Arăţi a Eloise.
- Ellie. - Eu sunt Jocasta.
- Ţi-au scris greşit numele de familie? - Nu, am renunţat la el.
E mai interesant să foloseşti doar numele de botez.
Ca atunci când eşti atât de celebră în meseria ta,
că poţi să-ţi spui doar Kylie.
- Minogue? - Jenner.
A fost un exemplu prost. Dar câte Jocasta cunoşti?
- Niciuna. - Exact.
Nu te deranjează că am ocupat patul de la fereastră, nu?
Nu.
Dacă nu ajungem să ne strângem de gât poate facem schimb semestrul viitor.
- De unde eşti? - Din Redruth. În Cornwall.
- Îmi pare rău... - Cornwall. La ţară.
Nu, te-am auzit. Dar îmi pare rău.
- Dar tu? - Din Manchester.
Dar m-am mutat aici în anul de vacanţă.
Am primit o stagiatură la un atelier din Savile Row.
Eu am stat în Redruth şi mi-am făcut propriile haine.
Bănuiam eu că tu ai făcut asta.
Asta e o creaţie Bouchra Jarrar. Înainte să se angajeze la Lanvin, evident.
- Fumezi? - Nu.
- Ai voie să fumezi aici? - Am scos bateriile alarmei.
Pot să ies, dacă te deranjează.
Nu, e în regulă.
Am încercat vaping, dar arăţi ca un imbecil.
Aşa e.
- Cu ce se ocupă tatăl tău? - Nu-l cunosc.
- Ştiu cum e. Şi mama? - A murit.
Ştiam eu că avem ceva în comun.
Aveam 15 ani când a murit. Tu?
- Şapte. - Erai mică.
Probabil că e mai uşor la vârsta aia.
Nu că ar fi un concurs.
Prospături!
Doamne! E o creaţie Bouchra Jarrar?
Eşti perspicace! Da, înainte să se angajeze la Lanvin, evident.
Colega mea de cameră, Eloise.
Şi-a făcut hainele pe care le poartă. Fantastic!
Noi am venit cu cele mai bune haine, iar ea poartă propriile creaţii.
Ar trebui să-i spunem Ellie Tupeista.
Şi ţie cum să-ţi spunem?
De mâine-dimineaţă o să mă ştiţi drept Jocasta Uraganul.
- Vă cunoaşteţi de dinainte? - Da, de mult. Vreo 15 minute?
Cam aşa ceva.
Suntem în clubul mamelor moarte. S-o ia dracu' de leucemie, nu?
- Oribil! - Da, e o porcărie.
Dar mă motivează în munca mea.
Mama ta ce a păţit?
Era bolnavă... Psihic.
S-a sinucis.
Îmi pare rău. Nu trebuia să întrebăm.
- A trecut mult de atunci. - Eşti foarte curajoasă.
Foarte curajoasă!
Un unchi al meu de gradul doi s-a sinucis. S-a spânzurat.
Ştiu cum e.
- Şi tu eşti curajoasă. - Foarte.
Eşti prima oară la cămin?
Trebuie să-ţi marchezi teritoriul.
Să trecem la artileria grea. Hai să ne punem pe treabă!
Chiar vrei să fii mahmură în prima zi?
Mai taci! Vorbeşti despre viitor. Dă-l în mă-sa!
Trebuie să trăim în prezent.
Târfelor... Pentru Soho!
Pentru Soho!
- Hai, Ellie, ţine pasul! - Londra!
O să-ţi placă!
- Haide! - Putem trece.
Am fost cu un irlandez de două ori. Acelaşi tip, dar în două ocazii.
Era irlandez.
Simt că le înţeleg cultura.
- Priviţi şi învăţaţi! - Iubesc Irlanda.
Scuză-mă, domnişoară. Mi-a murit scula. Pot s-o îngrop în fundul tău?
Încearcă replica asta cu Eloise. Sigur e o panaramă după ce bea ceva.
Bine...
Hai, intră în joc!
Boboacele sunt un blestem şi o binecuvântare.
Urăşti beţivii?
Fă-te barman! Facem angajări
Ce porcărie! E plictisitoare. Are un aer de religioasă.
E de la ţară?
A venit în prima zi la LCF cu haine făcute de ea!
- A fost cam mult. - Pomeneşte moartea mamei ei.
Cine face aşa ceva ca să atragă atenţia?
- E ciudată. - Foarte.
Pun pariu că-şi taie venele până de Crăciun.
- Nu poţi spune asta. - Dar e adevărat.
Jocasta!
Hai, mai mergem la trei baruri până să se deschidă cluburile.
Treci încoace!
- Ce asculţi? - Nimic acum.
Chiar îţi place muzica asta de babă? Câţi ani ai?
Tu vorbeşti?
N-ai pus muzică irlandeză techno la Toucan?
E a ta.
Nu-l băga în seamă! Eu sunt John.
Ellie.
Rahat! E cutia ta, nu?
Ia-o!
Nu!
- Yasmine Rogers? - Aici!
- Gemma Boker? - Aici.
- Poppy Porter? - Aici.
- Eloise Turner? - Ellie.
- Scuze. Care era întrebarea? - Eşti prezentă?
Da.
Serena Lowe?
Ce face marea mea creatoare de modă?
Bine.
I-ai cucerit pe toţi?
- Nu ştiu, bunico. - Eu sunt sigură că da.
Nu mi-ai spus cum e unde stai.
E grozav. Foarte modern.
- Cum e colega ta de cameră? - Jocasta.
- E de treabă? - Da, te distrezi cu ea.
Ce bine!
- Un pic prea mult. - Minunat!
Credeam că ai nevoie de timp ca să te obişnuieşti cu atâţia oameni.
- Nu e prea mult, nu? - Nu, mă descurc.
Abia aştept să te văd.
- După ce te acomodezi. - Da.
După ce mă acomodez.
Garsonieră cu toaletă,
închiriere pe termen lung în Soho. Doar femei.
Soho 0827.
Bună ziua! Am văzut anunţul de închiriere.
- Da... - Vreau să închiriez.
- Ştii unde-i strada Goodge? - Nu, dar o găsesc.
Goodge Place, numărul 8.
Suni la "Collins", la interfon.
Intră, dragă!
- Dnă Collins? - Da.
- Sunt Ellie, am vorbit la telefon. - Da.
Camera e la ultimul etaj. Am câteva reguli.
- Nu primesc fumători. - Nu fumez.
N-ai voie cu bărbaţi în cameră după ora opt.
Nicio problemă.
Nu foloseşti spălătoria noaptea. Se aude în camera mea.
Nu spăl rufe.
Adică nu le spăl noaptea. Dar spăl rufe, sunt foarte curată.
Bine.
E de modă veche pentru unii, dar n-am de gând s-o schimb.
- Dacă nu-ţi place, găseşte-ţi altceva. - E perfectă. Îmi place.
Pat, chicinetă, baie.
N-o să ai probleme până la vară, dar atunci trebuie să astupi scurgerile,
pentru că mirosul se ridică.
- De când locuiţi aici? - De multă vreme.
Munceam aici. Făceam curăţenie.
Pe vremea când era un loc rău famat.
Am luat casa ieftin de la fostul proprietar.
Cred că acum e valoroasă.
N-aş putea s-o vând. Am prea multe amintiri.
Da...
Dacă aş putea locui oriunde, oricând, aş locui la Londra, în anii '60.
Cred că părea centrul universului.
Sper că ştii ce-i ăla un telefon fix. Unii tineri nu ştiu.
- Sigur că da. - Nu te entuziasma prea tare.
E bun doar pentru telefoane de urgenţă. Sper că-ţi place usturoiul.
Da.
E un bistrou francez alături. În curând, totul o să miroasă a usturoi.
Când ai de gând să te muţi?
- Cât mai repede posibil. - Nu ai probleme, nu?
Nu.
- Dar am nevoie de o evadare. - Ca noi toţi.
- Cu ce te ocupi? - Sunt studentă.
- Dar am făcut un împrumut şi am bursă. - Ce studiezi?
Moda.
- Interesant! - Da.
Bunica e croitoreasă şi mama lucrează... A lucrat în branşă.
- Sigur o să poţi plăti chiria? - Da, mă descurc.
Cer mai mult decât alţi proprietari.
Vreau plata pe două luni în avans şi două luni garanţie.
Bine.
Au fost oameni care au plecat în miezul nopţii.
Dră Collins, eu n-aş face aşa ceva.
- Pot să vă iau haina, doamnă? - Haina?
Când mâna ta se odihneşte în a mea
Simt o putere divină
Vă întâlniţi cu un domn în seara asta?
- Nu. - Doamna e singură?
Da.
Prea bine.
Dacă iubirea noastră se stinge
E sfârşitul lumii
Sfârşitul lumii
pentru mine
Din nou, dra Cilla Black!
Bună! Eşti superbă. Cum te cheamă?
- Sandie. - Vrei să stai cu prietenii mei, Sandie?
Mulţumesc, dar mă întâlnesc cu proprietarul.
- Eu sunt proprietarul. - Mă îndoiesc.
Sunt orice vrei tu să fiu, Sandie.
Ce beţi, domnişoară?
N-am venit să beau, vreau să vorbesc cu proprietarul.
Nu e aici în seara asta. Despre ce vreţi să vorbiţi cu el?
- Vreau să fiu noua vedetă. - Unde aţi mai cântat?
- Nicăieri. - Cine debutează la Cafe de Paris?
Eu.
Pot să vă notez numele. Dar mai bine vorbiţi cu Jack.
Jack?
Cel de acolo. De lângă Cilla Black.
Genial! Ce spectacol!
E impresarul mai multor fete.
Bună!
Barmanul spunea că trebuie să-l cunosc pe tipul chipeş de lângă Cilla Black.
Trebuie. Tu cine eşti?
Următoarea Cilla Black.
Chiar aşa?
Ea a început la garderobă. Eşti dispusă să începi de jos?
- Sigur că da. - Ce vrei să bei?
Mă cheamă Sandie. Şi aş vrea un Vesper.
James, vrem un Vesper.
- Cu ce te ocupi, Sandie? - Cânt, fireşte.
- Cum stai cu dansul? - Vrei o demonstraţie?
- Ce părere ai? - Eşti deja vedetă.
Dar e posibil să îmbătrâneşti până ajungi pe scenă aici.
Vrei să-ţi aranjez un contract undeva săptămâna asta?
- Poţi face asta? - Da. Dar mai întâi îţi aduc Vesperul.
- Acum dansezi cu mine? - Mi-e teamă că nu.
- Păreai dispusă mai devreme. - Aştept ca Jack să-mi aducă băutura.
- Sigur nu se supără. - Mă supăr eu.
- Nu te preface că nu-ţi place atenţia. - Te deranjează bărbatul ăsta?
- O invitam la dans pe Sandie. - Nu are timp.
- Bine, bătrâne... N-o ţine toată noaptea. - Eşti un porc... Bătrâne.
Nu fi jigodie! Păstrează-ţi târfa!
- Cum i-ai spus doamnei? - E o paraşută! Uită-te la ea!
Hai!
- Cel puţin, pot să te duc acasă. - Şi cel mult?
Ei bine...
- Cunoşti strada Goodge? - Foarte bine.
Stau pe Goodge Place, numărul 8.
Doamnă...
Unii stau aici, sub luminile astea, şi nu pot să ajungă mai aproape de scenă,
de visurile lor.
Nu şi eu.
Nu şi tu.
Văd că ţi-o doreşti.
Mai mult decât orice pe lume.
Acum ai văzut ce te aşteaptă, Sandie.
Ne mai vedem?
- Sper că da. - Mâine? La opt?
Ştii unde mă găseşti.
Un autoportret?
Autoportret?
Nu.
E o cunoştinţă a mea.
- Arată bine. - Aşa e.
- Îţi place stilul retro? - Da. E ceva la anii '60 care mă atrage.
Mă duc să arunc o privire.
Uite ceva retro.
O urmă de sărut. Ce îndrăzneţ!
Ce-ai făcut aseară, în Soho?
Ai ieşit cu un tip? Sau o tipă. Nu te judec.
Bucură-te de viaţă.
Ar trebui să te dai cu arnică.
Are o urmă pe gât.
Bună!
Mi-a plăcut ce ai desenat azi. Schiţa?
- Mulţumesc. - Şi...
SCUZE
- Nu trebuia. - Cel puţin atât să fac.
Şi cel mult?
Nu ştiu de ce am spus asta.
Mi s-a părut că sună bine.
Ai planuri diseară?
Da.
- Scuze, am întârziat un pic. - N-a fost doar un pic.
Presimt că o să mă ierţi.
- E închis. - Nu şi pentru tine.
Jack, ce se întâmplă?
E o probă.
Impresionează-ne!
Când eşti singur şi viaţa te face să te simţi Părăsit poţi să te duci
În centru
Când ai necazuri Gălăgia şi graba par să ajute
În centru
Ascultă muzica traficului din oraş
Zăboveşte pe trotuar Sub reclamele frumoase
Cum ai putea să pierzi?
Luminile sunt mai strălucitoare acolo
Poţi să uiţi de necazuri Şi de griji
Du-te în centru
O să fie grozav în centru
Nu există loc mai distractiv
În centru
Toată lumea te aşteaptă
Deci are voce.
- Nu pot să cred. - Eu pot.
- Abia aştept să mă întorc! - Nu se compară cu Cafe de Paris.
E perfect, Jack. Mulţumesc.
Cum spuneam, cel puţin atât să fac.
E mai bine decât să fiu garderobieră. Şi trebuie să începem de undeva.
Aşa e.
- Am nevoie de un nume de scenă? - De la ce vine Sandie?
De la Alexandra.
Nu, rămâi la Sandie. Ţi se potriveşte.
- Mi-ar trebui nişte haine noi. - Da?
Ce altceva îţi mai trebuie?
Un impresar.
Cunoşti pe cineva?
Cred că mă descurc cu tine.
Doar dacă vrei să te implici pe termen lung.
O să-ţi fiu alături până la sfârşit.
Nu pot să cred, băga-mi-aş!
Ce surpriză!
Dacă nu ştiam că erai tu, treceam pe lângă tine pe stradă.
Pari foarte matură.
- Nu-ţi place? - Îmi place, dacă-ţi place şi ţie.
La culme.
- Mă bucur că te descoperi la Londra. - E tot ce am visat, bunico.
E ambiţioasă, recunosc,
dar nu ştiu dacă materialul vintage o să te ajute.
E greu să lucrezi cu el.
E exact ce-i trebuie. Ceva strălucitor, dar nu foarte structurat.
Continuă!
Trebuie să curgă.
Îmi place cum îi acoperă braţele şi se adună în lateral.
Te-ai gândit la cea care o poartă când ai creat-o?
Când văd pe cineva cu ea... Când îmi imaginez.
Ea stăpâneşte rochia, nu rochia pe ea.
- Sper că aţi ascultat. - Ceva legat de anii '60?
Excelent, Ellie! Şi-mi place părul tău.
Mulţumesc.
Da.
- Ţi se potriveşte. - Nu-i aşa?
Totul era bine făcut pe atunci.
Avem o rochie Biba în spate. Din 1967, arată impecabil.
- Ar trebui s-o probezi. - Da.
Scuză-mă...
- N-o plăteşti? - Da, scuze.
Costă...
375 de lire.
Pe bune?
375.
Scuză-mă, mai faceţi angajări?
Îmi pare rău, doar irlandezi.
Glumeam. Vorbeşte cu Carol, la subsol.
Ai crede că ştiu să nu primesc ponturi pentru curse de la el, după atâţia ani.
Cu ce te servesc, scumpo?
- Speram să mă pot angaja. - Ia loc!
Bei ceva?
- Da. Un Vesper. - Nu suntem la Mayfair.
- Ai mai lucrat într-un bar până acum? - Nu.
Dar toţi începem de undeva.
Îţi aduc un gin tonic.
- Ce ture preferi? - Oricare.
Scuză-mă, scumpo!
Cu tine vorbesc, blondo!
- Îmi pare rău, mă grăbesc. - Nu încerc să te agăţ, nu te teme.
- Nu mă tem. - Îmi pari cunoscută.
- Cine e mama ta? - E moartă.
Mă aşteptam.
Cele mai multe au murit.
- Dă-te dracului din stradă! - Unde te duci?
Dumnezeule!
Pot să te ajut cu ceva?
Sunt Ellie.
Aşa e.
Ia te uită! Ţi-ai schimbat coafura.
Da, îmi doream ceva diferit, ca în anii '60.
Asculţi muzică din perioada aia.
- E prea tare? - Nu, dar de ce faci asta?
- E de pe vremea mea, nu a ta. - Bunica mea ascultă aşa ceva.
Îmi place muzica de atunci mai mult decât cea modernă.
Muzica era mai bună.
Doamnelor şi domnilor, continuaţi să aplaudaţi!
Bine aţi venit la celebrul Rialto Revue!
Întâmpinaţi-o pe scenă
pe exotica şi atrăgătoarea Marionetta!
Oare
Într-o zi o să-mi spui că-ţi pasă
Dacă zici că mă iubeşti la nebunie Vin cu plăcere
Ca o marionetă legată cu sfori
Dragostea e un carusel
Cu toată distracţia unui bâlci
Într-o zi mă simt la pământ
Apoi sunt în al nouălea cer
Mă duci cu vorba?
Mâine o să dispari?
Oare
Într-o zi o să-mi spui că-ţi pasă
Dacă zici că mă iubeşti la nebunie Vin cu plăcere
Ca o marionetă legată cu sfori
Dezbracă-te!
S-ar putea să câştig acum
Dar pierd mai târziu
Oricum, se ştie clar
Cine trage sforile
Nu pot să mă despart de tine
Dar cu ce mă aleg?
Unde-i Sandie a mea?
Hai, noaptea nu s-a sfârşit încă.
Deschide!
Ce vrei?
Lasă prostiile! Ştii prea bine.
Încă o dată, aplauze pentru Cleopatra!
- Ce faci, Jack? - Distracţie plăcută!
- Dle Pointer. - Ia te uită...
Te rog!
Ni s-a promis un spectacol grozav şi asta ne-ai oferit.
Mulţumesc.
Am putea să mergem să bem ceva, Sandie?
Doar noi.
Sunt cu Jack.
Pe Jack nu-l deranjează, nu?
Deloc.
Sandie! Scuze.
Sandie, treci încoace!
Nu vreau să fac asta.
Mi-ai spus că vrei să fii artistă.
Trebuie să-i faci fericiţi pe oamenii ăştia.
Nu!
Toată lumea face asta. De ce ai fi tu mai deosebită?
A spus nu!
Toţi trebuie să începem de undeva.
Sandie, nu fi proastă!
Sandie!
Două minute!
Iubito, vino încoace!
Nu e cum credeam.
Sandie, ăsta e mersul lumii.
Fă ce-ţi spune impresarul.
Nu vrei să mă superi, nu?
Trezeşte-te!
Tu ţi-ai dorit asta! "Mai mult decât orice pe lume."
Ştii că e doar o prefăcătorie.
Ştii ce urmează, Sandie.
Unde o să fugi?
Acasă?
Acum ai văzut ce te aşteaptă, Sandie.
Hei!
Ştiu că nu dormi.
Las-o în pace!
Ştii că nu dormi.
Tu ţi-ai dorit asta!
"Mai mult decât orice pe lume."
De ce ai fi tu mai deosebită?
Doamne! Ellie!
Ce faci?
O iau de la capăt.
Ascultă... E un moment de ezitare.
O criză de încredere. Am văzut o mulţime.
Dar tu ai făcut ceva frumos.
Nu te opri! Bine?
Eşti în lumea ta? Ai un client.
Bună!
Ce vrei?
Am auzit că lucrezi aici
şi voiam să beau ceva, aşa că am împuşcat doi iepuri dintr-un foc.
Păreai supărată la curs.
Am zis să vin încoace, să văd cum te simţi.
Mulţumesc. Dar voiam să ştiu ce vrei să bei.
Da...
Trei Kronenbourg.
- Am auzit că te-ai mutat. - Da.
- Am închiriat o garsonieră. - E bine, nu?
- E altceva. - Cred că e super să locuieşti singură.
Cred...
De ce? Ce se întâmplă?
Nimic.
Sunt copleşită în clipa asta. Londra e stresantă.
Te înţeleg.
Poate fi un coşmar să te muţi în oraş.
Sincer, aş minţi dacă aş spune că m-am simţit bine
în nordul Londrei până acum.
- De unde vii? - Din sudul Londrei.
Le duc berile prietenilor mei.
Dar...
Ştiu cum e să simţi că nu-ţi găseşti locul.
Şi ştiu să ascult.
Dacă vrei să vorbeşti.
Ei trebuie să-ţi spună ce probleme au, nu invers.
Ce mai faci?
- Nu-mi mai povesteşti nimic. - E grozav, bunico.
Pa, frumoaso! Ne vedem mâine.
- Cine era? - Nimeni.
Suntem mai mulţi la bar, ne distrăm.
- Cine? - Jocasta Uraganul, toată lumea.
- Toată clasa. - S-a întâmplat ceva.
- Nu. - Ellie, se simte în vocea ta.
Bunico, chiar sunt la bar. Lucrez aici.
De ce lucrezi?
M-am mutat de la cămin. Aveam nevoie de o casă a mea.
S-a întâmplat ceva? Ai văzut-o iar?
Nu, mama nu e aici.
Atunci, ce e?
- Te rog, spune-mi! - Trebuie să mă întorc.
Tu crezi că ai ceva de demonstrat, dar poţi să ceri ajutor.
- Ea n-a cerut. - Bunico, trebuie să închid.
- Te iubesc. - Şi eu.
E totul în regulă, Ellie?
Sau să-ţi spun Eloise, ca în melodia aia veche?
Nu o ştiu.
De unde ştii cum mă cheamă?
E treaba mea să cunosc toate fetele frumoase de aici.
Să le cunosc problemele. Aşa am făcut mereu.
- Fumezi, nu? - Nu.
Probabil că te confund cu altă blondă.
În fine...
Ai grijă de tine!
Te deranja Mânuţe?
- Mânuţe? - Da.
Parcă e o caracatiţă.
Carol spune că era mare cuceritor pe vremuri.
Probabil încă mai crede că are o şansă cu tine.
- Crezi în spirite? - Ce întrebare mai e şi asta?
Băutura îţi plăteşte salariul.
Crezi în fantome?
În fantome? Nu. De ce?
Ţi-e frică aici?
Locul ăsta nu e bântuit decât de distracţie.
Când e pustiu, aud doar râsete.
Toţi gangsterii, toţi poliţiştii,
toţi beţivii care au călcat pe aici.
Şi beţia lor a îmbibat pereţii.
Cred că te poţi îmbăta cu ea.
Da.
Ellie, te iubesc!
Te potriveşti aici.
Dar nu poţi dormi aici.
Hai, te aşteaptă!
- Nu mă atinge! - Ţine-ţi gura!
Lasă-mă în pace!
Ştii să dansezi, ştii de ce eşti aici.
La treabă!
Bună!
Mulţumesc.
- Cum te cheamă? - Alexandra.
Ce nume frumos!
Mulţumesc.
- Cum te cheamă? - Alexa.
- Ce nume frumos! - Mulţumesc.
Cum te cheamă?
- Andie. - Ce nume frumos!
- Cum te cheamă? - Lexy.
- Ce nume frumos! - Mulţumesc.
Cum te cheamă?
- Alex. - Nu.
Care-i numele tău adevărat?
- Cred că eşti poliţist. - Serios?
Cum te cheamă?
Sandie.
Eşti prea bună pentru aşa ceva, Sandie.
O fată frumoasă ca tine, în mizeria asta...
Retrage-te cât mai poţi. Eşti prea bună pentru asta.
Nu cred că sunt.
Ba eşti. Doar uită-te în oglindă!
- Şi dacă nu vreau? - Atunci, poate e prea târziu pentru tine.
Sandie, uită-te la mine!
Uită-te la mine!
Ştii unde mă găseşti.
Frumos nume!
- Cum cheamă? - Alexandra.
- Cum cheamă? - Alexa.
- Cum cheamă? - Andie.
- Cum cheamă? - Sandie.
Frumos nume!
Ai planuri pentru diseară, Ellie?
Da, mi-ar plăcea să ies.
Nici n-am spus unde.
Da...
- Dar accepţi oricum? - Da, trebuie să ies din casă.
E o seară a sindicatului studenţesc. Un bal de Halloween.
- Nu trebuie să ne costumăm? - Eu voiam să merg aşa.
Tu porţi deja negru, aşa că e perfect.
- E suficient? - Voiam să mă vopsesc.
Le spun că sunt fantomă.
Bântuim petrecerea asta împreună?
- Vrei să dansezi? - Ar trebui să beau ceva mai întâi.
- Aduc imediat. - Nu-i nevoie.
Beţi!
Halloween fericit, amorezilor!
Sandie!
El?
El!
Ce e?
Trebuie să iau aer.
Ellie!
Pot să te ajut cu ceva?
- Nu vreau să fiu aşa. - Cum?
Aş vrea să fiu ca restul lumii.
Eu mă bucur că nu eşti.
Vrei să mergem în altă parte?
N-am voie cu bărbaţi acasă.
Bine.
Aşa că nu face gălăgie.
Bine.
Nu vrei să dormi?
Nu, nu vreau deloc să dorm.
Păi... Pot să te ţin eu trează.
Ce tot spun?
- Hai! - Vin.
Ellie!
Dă-te de pe mine!
Te simţi bine?
Dă-te de pe ea!
- Dă-te de pe ea! - Ce s-a întâmplat?
- Dă-te de pe ea! - Nu-i fac nimic.
Nu te-ar vrea nimeni.
Îmi aparţii!
Eşti proprietatea mea.
Să nu îndrăzneşti să nu mă asculţi!
Ellie!
- Ce se întâmplă? - Cine te-ar vrea acum?
Eloise, ce se petrece acolo?
Nu ai voie cu bărbaţi! Cine-i acolo?
- Sun la poliţie. - Băga-mi-aş!
Dă-l afară!
Unde o să te duci?
Unde te duci?
Deschide!
Dă-l afară!
Afară!
Ştii unde mă găseşti.
Te simţi bine?
Da.
Ţi-a făcut ceva?
- Nu. - Eşti sigură?
Nu mi-a făcut nimic.
Mai vorbim dimineaţă.
Îmi pare rău.
Pentru tot.
- N-o să se repete, nu? - Nu.
Plătesc şi oglinzile.
Toţi plătim pentru oglinzile sparte.
Dnă Collins.
A locuit o fată la etaj înaintea mea?
Multe fete au locuit aici de-a lungul anilor.
Una pe care o chema Sandie?
Multe fete au locuit aici de-a lungul anilor.
Nu toate foloseau numele adevărat. De ce întrebi?
A murit cineva în camera mea?
Suntem la Londra.
Cineva a murit în toate camerele din toate clădirile din oraş.
Şi la fiecare colţ de stradă.
Apropo, îl omoram pe prietenul tău, dacă-l prindeam.
Aşa că ai avut noroc. Cu toată oglinda aia spartă!
Unde te duci?
Bună dimineaţa, Ellie!
S-a întâmplat ceva aseară.
Cum e?
Crezi că e prea lungă?
Da.
Ştii unde mă găseşti.
- Eloise, ce s-a întâmplat? - Ellie, eşti bine?
- Ce naiba a apucat-o? - Ellie!
Vorbeşte cu mine.
Ellie!
Unde te duci?
Uită-te pe unde mergi, fetiţo!
Trebuie să-i faci fericiţi pe oamenii ăştia.
Atunci, poate e prea târziu pentru tine.
Să nu îndrăzneşti să mă jigneşti!
Cu tine vorbesc, blondo.
Asta-i Londra.
Îmi pari cunoscută.
Ţi-a făcut ceva?
Ca să înţeleg...
Ai fost martoră la o crimă, dar crezi că a fost o viziune din trecut.
Uciderea unei tinere de la mijlocul sau sfârşitul anilor '60,
de către un bărbat care crezi că-i era peşte.
- Da. - Eşti studentă la artă?
Modă.
Ai luat vreodată halucinogene? Ecstasy, ciuperci, mescalină?
N-o să ai necazuri dacă ai luat.
Ştiu că pare o nebunie, dar nu sunt drogată. Nu iau nimic.
Ai fost la o petrecere înainte. Poate ţi-a dat cineva ceva.
Ţi-a oferit cineva de băut?
Beţi!
Nu. N-a început aseară.
Când eram trează, am văzut anumite locuri în visele mele,
detalii din cluburi de noapte, locuri în care n-am mai fost,
apoi le-am văzut în realitate.
Ştiu că fata asta a păţit ceva rău.
Pentru că am viziuni din trecut.
De când m-am mutat la Londra, o tot văd pe Sandie. Fata ucisă.
Eşti aici de puţin timp?
De câteva săptămâni.
Londra poate fi copleşitoare. Poate te ajută să vorbeşti cu cineva.
Ascultaţi-mă!
Ai cazuri de schizofrenie sau boli psihice în familie?
Ştiu cine e ucigaşul.
E iubitul ei. Peştele ei, Jack.
L-am văzut în prezent.
L-am văzut prin Soho, mă urmăreşte.
Prima oară l-am văzut în faţa unei agenţii de modele.
Nu m-a băgat în seamă,
dar m-a remarcat când mi-am făcut părul ca al lui Sandie, fata ucisă.
Coafura asta?
Ideea e că l-am văzut pe Jack, pe ucigaş.
E un bătrân care umblă prin Soho.
Poţi să explici mai clar ce înseamnă "prin Soho"?
Bea la The Toucan.
Cred că avem toate informaţiile necesare.
Apoi a zis că ucigaşul bea la The Toucan,
adică suspectul poate fi oricine din Soho.
Mă gândeam: "Îţi baţi joc de mine?"
Dră Turner, nu pleca! Vreau să mai rămâi.
Ce trebuie să fac ca să vă conving că nu sunt nebună?
Nu te cred nebună. Dar ai nevoie de ajutor ca să te linişteşti.
Un sistem de sprijin.
Ai făcut ce trebuia.
O să analizez moartea lui Sandie. Am datele tale.
Dacă aflu ceva, te contactez.
Mulţumesc.
Dar, asemenea cazuri, mai ales unul atât de vechi,
sunt greu de rezolvat fără indicii concrete.
Şi fără un nume de familie.
Mă interesează femei ucise şi persoane dispărute
din centrul Londrei, între 1960 şi 1969.
Nu eşti studentă la modă?
Ba da. Mă documentez.
Faci şedinţe foto inspirate de locurile unor crime?
Da, exact asta fac.
- Criminal! - Chiar e.
Barmaniţă din Camden moare înjunghiată
O poliţistă împuşcată aproape de Scrubs
UN BOXER E JUDECAT PENTRU UCIDEREA CHELNERIŢEI
- Ellie, am primit... - Dumnezeule, John!
De ce şopteşti aşa?
Suntem în bibliotecă.
Ai dreptate.
Ţi-am luat lucrurile. Ai fugit şi ai uitat geanta.
Toată lumea e aici. Învaţă pentru examen.
În legătură cu aseară...
- Dacă am făcut ceva greşit. - N-ai făcut.
Iartă-mă, nu e vorba despre tine.
Atunci, ce e?
O să mă crezi nebună.
Vorbeşte cu mine!
Aseară am văzut ceva în dormitor. Ceva din trecut.
Ce ai văzut?
O fată a fost înjunghiată.
E o fată care a locuit în camera mea. Sandie.
Ucigaşul ei e încă în libertate.
Caut femei ucise sau dispărute din anii '60, ca să aflu cum o chema.
Dacă nu reuşesc, o s-o iau razna. Poate am luat-o deja.
Poţi să fugi de mine acum.
Mătuşa mea crede în tot felul de ciudăţenii.
Spune-mi cum te pot ajuta.
Poţi să începi cu cutiile din 1966.
La naiba! Alea sunt pentru un singur an?
Londra e un oraş periculos.
Biblioteca se închide în 15 minute.
Tatăl a doi copii dispare după petrecerea de la Mayfair, e considerat mort
Un profesor dispare după o noapte în Soho
Proprietarul fabricii Yorks e dispărut de două săptămâni
Ce repede ai venit!
Dă-o dracului!
- Ai văzut? - Ashley, putea s-o omoare.
E în regulă.
- E în regulă. - Nu e deloc în regulă. Ce morţii mă-sii?
- Paza! - Nu pleca!
Jocasta, stai!
- Paza! - Opreşte-te!
- A fost un accident. - Accident? Glumeşti? Paza!
Hei! Unde te duci?
Crezi că poţi să pleci aşa?
Lăsaţi-mă în pace!
Întoarce-te, târâtură!
Treci încoace, târfă!
Cu tine vorbesc, Sandie!
Lasă-mă în pace!
Jack.
Jack!
Pe unde naiba ai umblat?
Ţi-am ţinut locul la subsol în ultima oră.
Ellie, du-te jos! Ai un client.
Şi iat-o!
Ştii că e cântecul tău de sirenă?
L-am pus la tonomat şi ai apărut.
Carol îşi făcea griji pentru tine. Credea că ai dispărut.
I-am spus că nimeni nu dispare cu adevărat. E mereu pe undeva, prin apropiere.
- Aici sunt. - Aşa e.
Vreau o bere.
- Am auzit că ai fost un mare cuceritor. - Am fost?
Cum îndrăzneşti? Încă mai sunt.
- Nu-ţi pierzi talentul. - Ai cunoscut multe fete de pe aici?
Multe?
Le-am cunoscut pe toate.
Şi pe Sandie?
Cine n-o cunoştea pe Sandie?
Eloise a mea
Îmi place s-o satisfac
Îmi place să-i port de grijă
Dar a plecat
Te sperii?
Nu.
Le-am cunoscut pe toate fetele. Îmi place să cred că le-am purtat de grijă.
Trebuia şi să le pun la punct. Să le cuminţesc.
Sandie era deosebită.
Nu era locul ei acolo. Era prea bună pentru aşa ceva.
Dar, până la urmă,
toate arătaţi la fel la morgă.
Ştiu ce ai făcut.
Am făcut multe, Eloise.
Trebuie să-mi dai mai multe amănunte.
- Ştiu ce i-ai făcut lui Sandie. - Serios?
Da, am văzut-o.
O văd. Ştiu ce s-a întâmplat.
Orice ar fi păţit Sandie, e numai vina ei.
Nimeni nu merită aşa ceva.
Ascultă, ştiu unde locuieşti.
Nu ştiu ce ai văzut sau ai auzit,
dar Sandie a ajuns unde-şi dorea.
E ciudat că o pomeneşti.
Primul lucru pe care l-am făcut când m-am întors în magherniţa asta
a fost să-i caut oasele.
Dar unii oameni nu vor să fie găsiţi.
Dar ai ucis-o.
- Crezi că eu am ucis-o pe Sandie? - Sunt sigură!
- O să afli că Alex a ucis-o pe Sandie. - Întoarce-te!
Nu, m-am săturat de interogatoriul tău.
Crezi că era un înger, dar te minţi singură.
- Te înregistrez! N-o să scapi nepedepsit! - Şi ce?
Fac ce am chef aici.
- Am vorbit cu poliţia. - Mi se rupe!
Stai!
Când o vezi pe Alex în iadul prin care umblă acum,
salut-o din partea mea.
- Doamne! - Iisuse!
- Ce s-a întâmplat? - S-a oprit în mijlocul străzii.
Lindsey, bietul de tine!
Cheamă ambulanţa. Acum!
Şi spune-le că a fost poliţist. Aşa o să vină mai repede.
Bine.
Lindsey? E poliţist?
A lucrat la Moravuri.
A fost poliţist în Soho mulţi ani. Lucra în cartierul felinarelor roşii.
Şi uită-te la el!
Nu-l cheamă Jack?
Jack?
Nu. Îl cheamă Lindsey.
Pare destul de grav.
Cred că eşti poliţist.
Serios?
- Retrage-te cât mai poţi. - Ellie!
Te-am dezamăgit, am dezamăgit-o pe mama.
N-ai dezamăgit pe nimeni. N-ai cum.
Ellie, nu ştiu ce s-a întâmplat, dar poţi să vii acasă.
N-ai dezamăgit pe nimeni.
- Vin să te iau mâine. - Nu pot să mai stau încă o noapte.
Pun pe cineva să mă aducă acum.
Ellie!
Alo?
- Are cine să mă ajute. - El!
- Te sun. - Eloise?
- Ellie! - John!
Slavă Domnului! Am văzut girofarurile şi m-am gândit...
- Mi-e frică aici. - Te duc la tine acasă.
Nu, vreau acasă.
Trebuie să plec din Londra. Mă duci la gară?
Lasă trenul, te duc cu maşina.
Ai maşină?
Altfel, cum să ajung din sudul Londrei până în nord?
Mă duc şi-mi iau lucrurile. Să nu mai văd camera aia în viaţa mea!
- Vrei să vin să te ajut? - Mai bine nu.
Dna Collins te-ar ucide dacă te-ar vedea.
Dacă o rog, poate-mi dă o parte din garanţie.
Băga-mi-aş!
Dacă nu mă întorc în 15 minute, vino după mine.
Bine.
Dnă Collins, sunt Ellie.
Intră, scumpo!
- Pari speriată. - Vreau să mă ajutaţi.
Eşti singură?
- Da. - Pun de ceai. Intră!
Muzica ta m-a inspirat să-mi scot discurile vechi.
Am luat o scrisoare a ta din greşeală. E în grămada aia.
Nu mă judeca pentru că fumez.
M-am apucat după scandalul de aseară.
- Îmi pare rău. - Nu e vina ta.
Eram mereu pe cale să mă apuc iar.
Cu ce pot să te ajut?
Dnă Collins, îmi pare rău să fac asta.
Nu vreau să fiu genul ăla de om, dar plec în seara asta.
Serios?
Nu mă simt bine aici.
Trebuie să mă duc acasă.
Promit că plătesc oglinda, dar îmi trebuie o parte din garanţie.
Linişteşte-te!
Nu vreau să cerşesc, dar a fost un dezastru.
Calmează-te!
Bea-ţi ceaiul!
Ai fost la poliţie, nu?
Pentru camera de la etaj.
Da.
A venit o poliţistă drăguţă, mi-a pus întrebări despre tine.
Despre sănătatea ta mintală.
Cică a fost o verificare psihologică.
M-a îngrijorat.
Spuneai că o fată a murit acolo.
Îmi pare rău.
E ciudat...
Povestea are un sâmbure de adevăr.
Nu m-am gândit la ea până să deschizi subiectul.
Dar o fată a murit acolo.
Fata tânără care am fost. Care a venit în oraşul ăsta mare.
Sandie.
Aveam speranţe şi visuri, ca şi tine.
Voiam să fiu cântăreaţă, să fiu pe scenă, să joc.
O târfă are ceva dintr-o actriţă.
Trebuie să te prefaci că eşti altcineva.
Cineva diferit de tine.
Eu mă prefăceam că sunt în altă parte.
- E prea târziu pentru tine. - Nu mie mi se întâmplau toate astea.
Încercam să-i uit pe acei bărbaţi.
Feţele lor...
Le ştergeam din memorie.
Trebuia.
Ca şi cum n-ar fi însemnat nimic.
Da, ai putea spune că Sandie a murit în camera aia.
A murit de o sută de ori.
Dar, într-o noapte,
cel care mă adusese acolo...
Cel care mă pusese la muncă,
cel care-mi furase visul...
Ei bine...
Am înfipt cuţitul în el.
De o sută de ori.
Şi ştii ce, Ellie?
- Pot să-ţi spun Ellie, nu? - Da.
M-am simţit răzbunată.
Toţi nenorociţii care-mi sunau la uşă
şi se furişau pe scări...
Ei m-au trimis în iad, aşa că asta le-am făcut şi eu.
În ziare scria că sunt "persoane dispărute".
Pentru mine, erau deja pierduţi.
Aşa că nu se ştie unde sunt.
Eu zic că nu ştiau cine erau!
Le-am făcut un serviciu tuturor.
Nu voiam să mă mai las folosită.
Nu voiam să las oraşul să mă frângă.
- Îmi pare foarte rău. - De ce?
Nu e vina ta.
Nu, înţeleg. Ştiu prin ce ai trecut.
Serios?
N-am vrut să-ţi fac probleme cu poliţia.
Nu-i nimic, ei te cred nebună.
Şi n-o să spui mai nimănui.
Nu, sigur că nu. N-aş face asta.
Nu...
Ştiu sigur că n-o să mai spui nimănui.
Stai liniştită, n-o să te înjunghii, ca pe ceilalţi.
Nu ţi-aş face aşa ceva.
O să adormi.
Şi toată lumea o să creadă că te-ai sinucis, pentru că oricum se aşteptau s-o faci.
Sunt foarte îngrijoraţi din cauza ta.
Biata de tine!
Fă-te comodă...
Şi...
Poţi să adormi ascultând muzica ta frumoasă.
N-o să mai ai parte de agitaţie în seara asta.
Ai zis că erai singură. Mincinoaso!
Nu!
Vin acum!
Ce vrei?
O caut pe Ellie.
E sus. Intră!
Fugi!
Lasă gălăgia!
Eşti în stare să trezeşti morţii!
- Doamnelor şi domnilor... - Ellie!
Încă o dată, dra Sandie Collins!
Eşti lumea mea Eşti fiecare răsuflare
Eşti lumea mea Eşti fiecare mişcare
Pe care o fac
Alţi ochi văd stelele de pe cer
Opreşte-te!
Dar pentru mine strălucesc...
Foc!
Copacii se întind spre soare
La fel şi braţele mele se întind spre tine
Dorind iubire
Cu mâna ta
Odihnindu-se în a mea
Simt o putere divină
Eşti lumea Eşti noaptea şi ziua mea
Pun eu mâna pe tine!
Eloise!
Deschide-mi!
Ajutor!
Eloise?
Intru.
Ucide-o!
Salvează-ne!
Nu!
- Frumos nume! - Sandie!
Îţi sunt alături până la sfârşit.
Tu ţi-ai dorit asta.
"Mai mult decât orice pe lume."
Nu...
Nu mi-am dorit nimic din toate astea.
Ştiu.
Am văzut.
O meritau.
Ştiu.
N-o să ajung la puşcărie.
Am fost într-o închisoare toată viaţa.
Nu!
Te rog!
Nu e nevoie să faci asta, Sandie.
Poţi să trăieşti.
Te rog, trăieşte!
Trebuie să mă laşi!
- Pleacă! - Nu!
Nu mă poţi salva.
Salvează-te pe tine! Salvează-l pe băiat!
Du-te!
John, ridică-te!
Iar acum, colecţia care ne duce înapoi în anii '60,
studenta din anul I Eloise Turner!
Încă o dată, Eloise Turner!
Ştiam că poţi s-o faci.
- Eşti vedetă, Ellie. - Mulţumesc.
A fost incredibil! Ce curajoasă eşti!
- Foarte curajoasă! - Mulţumesc.
Aici e.
Uite-o! Marea mea creatoare de modă.
- A fost fantastic, El! - A fost.
Chiar a fost.
- Eşti incredibilă! - Mulţumesc.
Mă bucur că am putut să fiu de faţă.
Şi eu mă bucur că sunt aici.
N-ai nevoie să-ţi spun eu asta, dar...
Mama ta ar fi fost mândră de tine.
Ştiu că e.
A FOST ODATĂ-N SOHO
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania